Alle husker var de var den dagen. Hendelsesdagen.
Tilbake til hunden. Hva skal vi kalle superhunden?
- Hva sier dere? - Doug.
Doug? Ja.
La meg se. Jeg skal finne et bilde av ham.
Hvem av dere har husdyr hjemme?
- Jeg har en rottweiler. - Har du det? Virkelig?
Det går bra!
Ronnie, se på meg.
Kom nå.
Det går bra...
10 ÅR SENERE
- God morgen, lille venn. - God morgen.
Takk, mor.
Den såkalte Sannhetsbevegelsens teorier er grunnløse.
Kongresskomiteens funn ble bekreftet via uavhengig granskning.
Rapporter om nye døde har ikke kunnet verifiseres.
Janine og jeg pratet. Hun så en ny en på bussen i går.
Må vi prate om sånt hver morgen?
- Sånt? - Ingenting å bli opprørt over.
Det er jeg ikke heller! Du sier sånt hele tiden, og...
Du later som om...
...han ikke er der engang.
Jeg må til skolen. Takk for frokosten.
Sånn er livet mitt.
Sånn er alles liv, etter at det skjedde.
Hendelsen tok fra oss våre kjære, men etterlot også en del av dem.
De døde.
Alle ser vi dem.
Hver bidige dag.
Overalt.
Det er som å gå gjennom et spøkelseshus,
men det er hele verden som er hjemsøkt.
Jewel City, Illinois.
Bare 24 km fra nullpunktet.
Et statlig laboratorium ble rammet av en nedsmelting.
Det meldes om en eksplosjon på Ashburn Labs.
...som inngår i energiforskningsprosjektet
ledet av fysikeren dr Martin Steiner.
Energibølgen skadet ikke bygninger, men folk som sto i dens vei...
...var ikke like heldige.
Det eneste vi vet med sikkerhet, er at vi aldri kan vende tilbake.
Til en verden uten forbudte områder.
Til en verden der ikke alle hus hadde tilfluktsrom.
Til en verden der ungene som lot som du ikke eksisterte...
...faktisk eksisterte.
Til en verden før alt dette. Til en verden før...
Spøkelser.
Onde ånder. Gjenferd. Åndelige rester.
"Dauinger", som ungene sier.
- Hva mer? - Gaster.
Gaster! Flott. Det skremmer meg.
Han er så deilig.
Da setter vi i gang. Mr. Trantolo?
Du ser nervøs ut under manken, men jeg vet jo at du har gjort leksa.
Hva er de dødes tre lover? Gjør meg stolt, James Dean.
Én. De mangler følelser. De er ikke tenkende vesener.
De er projeksjoner av fortiden, som hologrammer.
Utmerket. Lov nummer to. McNulty?
- De kan ikke endre uttrykket sitt. - Nettopp.
Når de dukker opp, gjør de det samme like lenge hver gang.
Som en filmrull som spilles på nytt.
Det er looper. De kan vare i fem sekunder eller fem minutter.
De varierer aldri, men gjentar seg alltid.
Og til slutt, lov nummer tre. Miss Calder?
Om vi kan få din oppmerksomhet et øyeblikk.
Lov nummer tre.
- De kan ikke påvirke vår verden. - Utmerket, Veronica Calder.
Uttrykket kan variere sterkt.
Det kan være øyeblikk fra deres liv, eller død.
Men uansett kan de hverken tenke, endre eller røre ved noe.
Hvorfor er ikke gjenferdene bare de som døde under Hendelsen?
Det er mye vi ennå ikke forstår.
Vi tror de trekkes mot steder med følelsesmessig betydning.
En del tyder på at de alltid har vært rundt oss.
Hiroshima. Nagasaki. Tsjernobyl.
Men etter hendelsene forsvinner de døde med tiden,
så det er trolig at det samme vil skje etter hvert her også.
Jeg ser en skeptiker. Frøken Calder, ut med språket.
Om det nå er sant, hvorfor føles det som om de bare blir flere?
Hvilke bevis har du for din teori?
Hva med henne?
Du har bursdag om en uke.
- Så jeg tenkte vi kunne ha fest. - Frøken Calder.
Får jeg prate med deg?
En C. Det er ikke din stil.
Jeg forventet meg hettegensere, sure miner og toppkarakterer.
Hva har hendt?
- Er dette din datter? - Min lille engel.
Det føles som om det var i går. Hun er på din alder nå.
Vent nå litt... Du smisker for å distrahere meg.
Det er mitt knep. Skaff deg ditt eget!
Men frem til da, Ronnie, prøv å fokusere.
Du har stort potensial, men du må anstrenge deg litt.
Her.
- En tidlig bursdagspresang. - Takk.
Bare en siste ting.
- Trenger du å prate... - Så er din dør alltid åpen?
Jeg ville si "gå til en annen lærer", men greit...
- Vi sier vel så. - Vi ses i morgen, professor Bittner.
Jeg sa ikke at hun så feit ut, men det gjorde hun.
Enkelte forstår ikke at man ikke kan gå med kort topp og lave bukser.
Hva er det med deg og spøkelsesgutten?
- Spøkelsesgutten? - Kirk Lane. Besatt av de døde.
Han ble utestengt fra sin gamle skole og innlagt på sinnssykehus.
Hva enn han gjorde, så var det visst ille, skikkelig ille.
Hvorfor er de søte alltid sosiopater?
Du må slippe taket, Ronnie.
Slipp taket.
Du greier det.
Du greier det!
Bra! Sånn, ja! Du greide det!
Kom tilbake.
Jeg har deg. Du trenger aldri være redd.
Bort hit!
Kom hit.
Jeg har deg!
Når du trenger meg, vil jeg alltid være der for deg.
Alltid.
Klar? Kjør, nå.
Ron?
LØP
Hør etter. Dere skal skrive om teamet...
...som dere skal presentere parvis for klassen.
Professor Bittner?
Ronnie, øret ditt,.
Unnskyld meg.
- Frøken Calder. Hvordan er det med øret? - Fint. Det går bra.
Man må gjøre noe rett som lærer når elevene dine blør fra ørene.
Professor Bittner!
Jeg må spørre om noe viktig.
På en fredag? Så viktig kan det ikke være.
Det gjelder de døde.
Handler det om skoleprosjektet?
Du vet hvor jeg bor. Ved familien Richards gamle hus.
Jeg jobber hjemme i dag, og har tid etter siste time. Klokken 17.30.
Ikke kom sent.
Vi pratet jo om oppmerksomheten din. Jobb med den, så skal det nok gå bra.
Jeg føler det på meg.
Kom inn, Ronnie. Fint at du kom tidsnok.
Dette er rene galehuset. Eva!
- Nei, det er kjempefint. - Takk skal du ha.
Det er litt rotete her. Kom opp.
Jeg skal bare rydde unna. Eva!
Eva!
Eva, gjør leksene. Nå.
Jeg hører deg når jeg er ferdig her. Jeg mener alvor.
Ingen klem, ingen hallo.
Man blir tenåring, og slutter bare å klemme faren sin?
- Er det en regel, eller? - Det vet jeg ikke.
- Jeg beklager det der. - Ingen fare.
Hva kan jeg gjøre for deg, utenom å gjøre deg nedstemt?
Hypotetisk sett, kan de døde kommunisere med noen?
- Hva skulle spøkelset ha sagt? - Han sa ingenting.
- Pratet han? - Kommuniserte.
Sendte han noe på Snapchat?
Er du ikke engang imponert over at jeg vet hva det er?
Veldig imponert.
Jeg sto i dusjen...
- Var han på badet? - Ja, ved vasken. Så gled jeg.
- Jeg slo hodet. - Gjorde du?
- Ikke så hardt. - Nok til å blø ut av øret.
- Har du hatt hjernerystelse før? - Jeg vet hva jeg så!
De døde kan ikke kommunisere med deg.
De er bare... rester.
En påminnelse om det vi vil glemme.
- De er intet annet enn det. - Men lovene...
Jeg vet hva du tror du så, men det er bare ikke mulig.
INGEN ADGANG FOR UVEDKOMMENDE
- Hvorfor følger du etter meg? - For helvete! Hei...
Jeg...
Jeg så en ny gjenganger på badet i går.
Jeg har aldri sett ham før.
Bli med.
- Jeg nekter å gå inn der. - Du fulgte jo etter meg.
Kirk?
- Gjør deg klar. - For hva da?
Nå. Tell dem!
De er så mange. Jeg mister oversikten.
Dæven døtte...
De var 16 i forrige måned.
Vent litt. Er du med i Sannhetsbevegelsen?
Jeg stiller bare flere spørsmål enn andre.
Akkurat som deg, i klassen. Du er våken.
Så hjelp meg med å finne ut hvem den døde er.
Nei, helst ikke.
Oppgaven. For Bittner.
Du trenger en partner.
Gjør dette for meg, så gjør jeg oppgaven for oss begge.
Denne dauingen... Hvorfor er han så spesiell?
Jeg tror han vil skade meg.
- Takk. - Vi må finne ut hvem han var.
Beklager.
- Vi tar et bilde av Brian, og så... - Hva sa du?
Du kalte dauingen for Brian. Hvorfor?
Det vet jeg ikke.
Det bare dukket opp i hodet.
Så lett er det ikke. Man trenger en spektrografisk linse.
- Den er svinedyr. - Da får vi vel improvisere.
Chandler Deckert. Han har vært forelsket i meg siden sjuende. Han hjelper oss.
Fortsatt teken.
Det er teoretisk mulig å simulere effekten av et spektrografisk felt,
og fange opp den døde med et kamera.
Jeg kan vise deg hvordan, men jeg vil ha noe til gjengjeld.
Hva da?
- En date. - Nei.
- Si til folk at vi har noe på gang. - Greit.
Dere trenger et par ting. UV-lys, luftrensere og...
Dere må stjele noen saker fra lageret i kjemirommet.
En spektrograf skaper et ladet miljø
der de spektrale partiklene den døde består av, kan fanges på film.
Hysj. Mor sover.
De fleste luftrensere bruker en negativ iongenerator.
En rekke ledninger som skaper negativt ladde gassmolekyler
som fanger opp alt i luften og samler det i filteret.
Vi skal reversere prosessen. Vi sender partiklene ut, og lader opp badet.
De døde er teknisk sett fosfor. De avgir usynlig lys når de bestråles.
For å sikre oss om at kameraene fanger dem, bruker vi UV-lys.
Så er det bare å trykke av.
Du har vel ikke sett Brian siden den morgenen?
- Kanskje dukker han ikke opp. - Nei, han kommer til å dukke opp.
Mor?
Kirk! Kirk!
Kirk! Det var en mann.
- Han forsvant... - Ro deg ned.
Bare rolig.
Vent her. Har du noe jeg kan bruke som våpen?
- Du skulle jo vente. - Jeg hørte hva du sa.
Ok, men hold deg bak meg.
Hvem er det?
Det er Kirk. Kirk, dette er mamma.
Mamma, dette er Kirk.
Vi jobber sammen med et skoleprosjekt.
- Er du ok? - Ja. Og du?
Jeg hørte bare noe her nede, og ble så redd.
Så du hvordan han så ut?
Nei, det var mørkt, men det kan ha vært en av de døde.
- Brian. - Ja, men jeg...
Klokken er halv sju. Det er Brian.
- Hvem? - Noen var her. Ring politiet. Nå!
Det funker ikke.
- Kirk! - Vent! Det burde funke.
Du trenger virkelig min hjelp til prosjektet...
Bare klem av.
Dette skjedde ikke sist.
Ronnie!
Hva faen skjedde?
Brian...
Han er en morder.
ÅRSDAG FOR DET TRAGISKE TAPET NÆRMER SEG
Jeg lastet ned videoen, og søkte på Brians ansikt.
"Pastor Greers datter, Mary Greer, ble bortført for fire år siden."
De fant henne i en sjø. De har et bilde fra dagen før hun forsvant.
Pastorens datter, Mary Greer.
Du var redd han ville skade deg. Du har kanskje rett.
Der er hun.
Hva vil dere vite om min datters morder?
Vet du navnet hans?
Nei.
Men jeg vet at han forfulgte henne.
Han fulgte etter henne til skolen.
Han gikk bort til henne.
De ble tydeligvis uenige om noe.
Stopp! Hør her, Mary.
Men han overtalte min datter til å bli med ham.
Han var den siste hun ble sett med.
Politiet fant ham på et hotell.
Dagen etter at de fant Mary.
Så Mary Greer blir bortført av denne mystiske fyren.
- Han kveler henne. - Og dreper henne.
Hvorfor? Hvor kjenner han henne fra?
Kjenner hun ham?
Han er ikke herfra. Jewel er en liten by.
Noen ville ha kjent ham igjen, så det tviler jeg på.
Han kjenner meg, og henne.
- Vi må ha oversett noe. - Ja...
Hvorfor er Marys alder ulik på alle?
La meg se.
Her står det hvorfor. Hun forsvant dagen før bursdagen sin.
Derfor varierer alderen.
Da de fant henne, hadde hun alt fylt år.
Hun var teknisk sett ett år eldre.
"Mary Greer er født den 29. februar."
Skuddårsdagen.
Og?
Det er min bursdag.
Vi stenger om fem minutter.
Kom, vi går.
Ronnie.
LØP
Jeg husker ikke at jeg skrev det der.
Mr. Lane.
Jeg ble oppringt i morges av pastor Greer
om en elev fra Jewel som spurte om hennes datters død.
Kan du forklare det?
Et skoleprosjekt.
Du gliser neppe etter at jeg utviser deg.
Hva var den egentlige grunnen til besøket dit?
- Tenk at du dro meg ned på dette. - Vi ses jo knapt lenger.
Jøye meg. Der er typen min.
- Hvor er din? - Han er ikke typen min.
Dette er ikke akkurat Kirks greie.
Ikke det? Ok.
Så hva liker Kirk å gjøre?
Han er vel ganske normal.
Er Kirk Lane normal?
Ok. Det var nytt.
Fint.
Han er ingen dårlig kar. Han er bare annerledes.
Det kan være derfor folk synes han er rar.
Man skal ikke skue hunden på hårene.
Hva er det?
Jeg kommer straks. Jeg skal bare på do.
Unnskyld.
Unnskyld meg? Unnskyld...
Unnskyld.
Ronnie!
Herregud! Rektor Pescatelli!
Jewel High Schools rektor skal ha begått selvmord.
- Jeg åpner. - Man etterforsker alle detaljer.
- Hvorfor tar du ikke mobilen? - Den sto til ladning.
Jeg fortalte ham det.
Jeg fortalte om oss og Greer til Pescatelli, og nå er han død.
- De sier det var selvmord. - Nei, det er derfor han er død.
Noe foregår her.
- Han er død fordi jeg fortalte det. - Det vet vi ikke.
Og nei, jeg har ikke funnet den andre siden du prøvde å drepe mor med den.
Jeg er så lei for det, men du har fantastisk store føtter.
Det er faktisk fars skøyter.
Unnskyld, jeg pleier ikke være sånn.
Det er nok bedre enn alternativet.
Jeg gråt aldri da far døde. Ikke en eneste gang.
Hva var ditt siste minne av ham? Var det noe fint?
Jeg kjeftet på ham den morgenen.
Jeg var vel sur for noe.
Jeg husker ikke engang hva det var. Om ingenting.
Jeg var seks år gammel.
Og...
Jeg sa at jeg ikke elsket ham.
Det var samme visa hver morgen.
Han ristet alltid på hodet og sa: "Hei så lenge."
Han tok toget til jobben.
Om han ikke var sent ute, som den dagen.
På grunn av meg måtte han ta bilen.
Hadde han tatt toget...
...og reist østover, ville han klart seg,
for sjokkbølgen nådde ikke så langt.
Men han...
Han tok motorveien.
Det er...
Det er bare min feil.
Alle sier at det ikke er det, at hans tid var kommet...
Men det var den ikke.
Jeg har aldri besøkt graven.
Ikke en eneste gang.
Hvordan forstyrra er ikke det?
Alt dette...
Vet du hvorfor jeg sporer de døde?
Fordi du vil vite hvorfor de dukker opp?
Nei, hvorfor min far ikke gjør det.
Alle de døde dukker opp hver dag...
Men ikke han.
Det er aldri ham. Jeg håper alltid å få møte ham, så det gir mening.
Men det skjer aldri.
Det skremmer meg aller mest.
At han døde, og jeg lever, hvis ingenting betyr noe som helst.
Derfor leter jeg videre.
Ron?
Hei, mamma.
Hei, Ron.
Det er sent og is på veiene, så jeg tenkte at Kirk kunne sove her.
Jeg har redd opp på sofaen.
God natt.
Det går bra.
Ronnie? Hva er det?
Ingenting. Jeg hadde bare mareritt.
Hvorfor står vinduet åpent?
Hva betyr "Darkness Falls"?
- Hva? - Du gjentok det igjen og igjen i søvne.
"Darkness Falls".
Jeg vet ikke.
Kom ned nå. Frokosten blir kald.
Og lukk vinduet.
God morgen.
Takk.
De ringte fra kontoret i Overton som jeg fortalte om.
Jeg skal dit på jobbintervju.
Det er den 28, så jeg overnatter nok der.
Så du går glipp av bursdagen min.
Jeg kommer hjem samme ettermiddag, så vi når å finne på noe.
Greit.
- Hva er det? - Det er stolen hans.
- Unnskyld. - Nei, det går bra.
- Jeg ante ikke. Jeg kan... - Bare sett deg.
Det går fint. Bare sett deg der.
Jeg er så trøtt.
Hvordan var sofaen? Fikk du sove? Det fikk ikke jeg, i hvert fall.
Det var utmattende.
- Jeg drømte om Brian. - Ronnie...
Du sa at faren din døde under hendelsen for ti år siden.
- Ja... - Men avisen er åtte år gammel.
Hva?
Hvordan er det mulig?
Gi meg en penn.
Greit.
- Hvor lenge til? - Det er snart over.
Ferdig.
Bildet endret seg kanskje, eller så var det der hele tiden.
Men uansett, så prøver han nok å advare deg.
Jeg fant en annen artikkel som er åtte år gammel.
Emma Shaw forsvant på skuddårsdagen. Morderen ble aldri funnet.
Politiet mistenker en kobling til et annet drap i området.
Claire White ble funnet død den 28. februar året før.
Noen levende slektninger?
Nei, Emma Shaws familie flyttet.
Men Claire White har en søster i Aurora.
Claire hadde en kjæreste, Brian.
- Etternavn? - Vet ikke.
Claire og jeg sto ikke hverandre så nær.
Hun var som besatt. Hun flyttet til ham i Chicago etter noen få måneder.
Jeg syntes det gikk litt for fort, men sånn var Claire.
Hvor fant de liket?
Vil dere se henne dø?
Dere kan få adressen, men tenk over det først.
- Hvorfor? - Det er i et forbudt område.
Dette er en varselsmelding.
Dere befinner dere i et forbudt område, kun for autorisert personell.
Snu og dra til nærmeste veisperring.
Dette er en varselsmelding.
Dere befinner dere i et forbudt område, kun for autorisert personell.
Snu og dra til nærmeste veisperring.
Du trenger ikke gjøre dette, Ronnie.
Kommer du?
Drømmen min...
Jeg sa...
Darkness Falls.
Kom, vi må gå.
Kan du lese?
FORBUDT OMRÅDE STRØMFØRENDE GJERDE
Det er nok ikke strøm der. De prøver bare å skremme folk.
Håper jeg. Virkelig...
Håper jeg.
Ser du?
Jeg har en boltesaks i bagen.
- Hvorfor har du det? - Ikke spør.
Er alle sammen...?
Ja.
Loopene slutter ikke engang.
Hvordan er dette mulig?
Energien er nok størst her, siden vi er så nær nullpunktet.
Derfor går loopene i ett.
De gjentar ikke bare øyeblikk, men dager og uker.
Visse gjentar hele livet sitt.
Bare fortsett å gå.
Vi stikker.
Folk herfra, ikke døde.
Gjør som jeg sier. Si ikke et ord.
Se her.
De er nye.
Hva så? Det kommer nye hver dag.
Kom, nå drar vi!
Var det nødvendig å kysse for at det skulle fungere?
Neppe. Kom nå.
Det er adressen.
Det er laboratoriet.
Dette er nullpunktet.
Er dere her for å se gjenferd?
Her er det all slags gjenferd.
Vi hørte at man kunne se ei jente dø.
Penger?
Dere er nødt til å se henne. Gå trappene helt ned.
Ha det gøy.
Gærninger.
Pokker...
Jeg trodde det var et laboratorium?
Dette er nok døde fra før laboratoriet ble bygd.
I den store brannen i Chicago hoppet folk ut fra takene.
En gang må det har vært en badstue her.
Og et sykehus under krigen.
Skal vi bare stå her i mørket?
- Vi venter. - På hva da?
Det der.
Nå kommer hun.
Der er hun.
Hun kjente angriperen.
Nå går vi.
Ronnie.
Dr Steiner?
Martin Steiner.
Kirk!
- Steiner! Dr Steiner! - Vent!
Dr Steiner!
- Hva faen...? - Beklager.
Vent!
- Kom nå. - Nei, vent.
Der er han. Ronnie!
Nei, vent! Denne veien.
Steiner!
- Vi vil bare prate med deg. - Om Claire White!
Dere bør dra!
Og Brian.
- Gå, sa jeg! - Ok, rolig. Vi går nå.
- Du kjenner ham. - Ellers skyter jeg! Gå herfra!
Om du vil skyte meg, så gjør det, da.
Går jeg herfra uten svar, så dør jeg likevel.
Vil du ikke gjøre opp for alle livene du har ødelagt?
Så begynn med å redde meg.
Vær så snill.
Her bor jeg nå.
Etter eksplosjonen kom jeg tilbake hit.
Jeg følte at jeg hørte hjemme her.
Bli med her. Denne veien.
Sett dere.
Da bombene...
...over Hiroshima og Nagasaki falt, absorberte folk strålingen
idet de ble tilintetgjort av varmen.
Skyggene deres ble svidd inn i veggene for alltid.
Det er sånn døden fungerer.
Når vi dør, etterlater vi etter oss et ekko.
Disse ekkoene kan utvikles. De kan bli passasjer.
En passasje for de døde til å berøre de levende gjennom.
Min forskning handlet om å forstå disse passasjene,
for selv å kunne skape en.
Har du skapt en passasje mellom liv og død?
Ja, og omvendt. Og omvendt.
Vi tok inn pasienter på dødens rand.
Vi ville se om vi kunne bruke en levende person
som et redskap til å gjenopplive de døde.
Men jo nærmere vi kom, dess farligere ble det.
Hva skjedde på hendelsesdagen?
I stedet for å skape en passasje...
...rev vi opp et enormt hull.
- Hva skjedde med Brian? - Han var forskerassistenten min.
Han var ung og lovende. Han var avgjørende for arbeidet vårt.
Men etter Hendelsen skjedde det noe.
Han var ikke den samme lenger.
Da jeg hørte at hans kjæreste Claire
ble drept, så visste jeg at det var han som gjorde det.
Flere har dødd siden Claire.
- Spektral overføring. - Hva er det?
Brian drepte den han elsket høyest.
Så nå prøver han bare å vekke henne til liv i en annens kropp.
Men Brian er død. Spøkelser kan ikke drepe noen.
- Men ifølge lovene... - Lovene er bare løgn, frøken Calder.
Godnatteventyr for barn for at de skal sove søtt.
Han er ute etter deg nå, hva?
Claires bursdag er i overmorgen.
Claires bursdag...
Spektral overføring fungerer bare om redskapet...
...altså du, deler bursdag med den avdøde.
Min bursdag er i overmorgen.
Da har du dessverre ikke mye tid igjen.
Det du må huske,
i en verden der de døde vandrer blant de levende,
er at ingenting er som det kan virke.
Viten har sin pris, har jeg funnet ut.
- Hva gjør du? - Sannheten kan være en tung bør.
Vi sier ingenting. Jeg lover.
Børen er ikke lenger min å bære.
- Vent! - Nei!
Alt han sa om lovene... Vi må advare alle.
Hør her. Brian er ute etter deg.
Vi må holde deg trygg de neste 48 timene.
Og sen forteller vi det til alle.
Ja.
- Hva gjør vi nå? Jeg har dårlig tid. - Vi drar til tanta mi i Bakersville.
- Han finner oss. - De døde blir på stedet.
De skal jo ikke kunne kommunisere eller drepe.
- Du hørte Steiner. Lovene er løgn. - Slutt nå. Jeg er på din side.
Jeg prøver å løse dette, slik som deg. Du er ikke alene. Jeg er her.
Mr. Lane?
Åpne skapet her.
- Hva handler det om? - Åpne skapet.
Vennligst.
Gå vekk fra skapet.
Jeg vet hva dere tror dere vil finne der inne.
Nei, nei! Den er ikke min.
- Bli med oss. - Det er ikke sant! Den er ikke min.
Unnskyld.
Ronnie, det er ikke min pistol.
Slipp meg! Den er ikke min!
Professor Bittner, jeg er i problemer og trenger hjelp.
- Du vil ikke tro meg... - Ro deg ned.
Jeg tror deg.
ÅRSDAGEN NÆRMER SEG
Jeg tror deg.
Pastor Greer har fortalt alt. Bill pratet med henne før han døde.
- Kan Brian ha drept ham? - Tja... Jeg begynte å grave i det.
- Det er det eneste som virker rimelig. - Vi må advare Kirk. Han slippes i kveld.
- Du så jo hva som skjedde. - Ja, men det var ikke hans våpen.
Jeg burde ikke si dette.
Du vet vel hvorfor Kirk ble utvist fra sin forrige skole?
Nei.
Han gikk med pistol på seg.
Så det var selveste dr Steiner?
- Og han sa ikke noe annet? - Nei, det var alt.
Om han har rett, så hjelper det ikke å flykte.
Ifølge Steiner skal overføringen skje dagen da begge ble født.
Skjer det ikke da, så skjer det ikke.
Så den 29. er Brians mulighet.
- Vi må beskytte deg i 24 timer. - Hvordan?
- Har dere et tilfluktsrom? - Ja.
Hva vil din mor synes om en liten forbedring?
Hei.
- Kan jeg hjelpe til? - Det går bra, takk.
Ronnie, får jeg prate med deg?
Vær så snill.
Ja.
Hvorfor tar du ikke telefonen? Du vet jo at pistolen ikke var min.
Hvordan kan jeg vite det? Seriøst!
Hvorfor ble du utvist fra skolen?
- Bare si sannheten. - Det var annerledes.
Hvordan? Fordi pistolen var din?
Nei, hør nå, Ronnie!
Jeg ville ikke skade noen.
- Hvorfor hadde du den, da? - Fordi jeg ville skyte meg selv.
Det var en feil. Du må tro meg.
Jeg vet ikke hva jeg skal tro mer.
Ronnie...
Hei, Anna Calder for mr. Lawrence. Vi snakket på telefonen.
- Vær så god og sitt, frøken Calder. - Takk.
Vi skal forvandle det til et tilfluktsrom der ingen døde kan ta seg inn.
Metall forstyrrer den spektrale energien,
hvilket gjør det verre for Brian å ta seg inn.
Det forsegler. De døde kommer klarere frem i kalde omgivelser.
Vi må holde den kalde luften ute.
Bare rolig, vi skal klare å holde Brian ute.
Det er stygt, men det burde funke.
Ja.
Vi blir her en stund. Jeg henter litt fôr.
- Klarer du deg alene litt? - Ja.
Du kan bli med.
Nei, det går bra. Jeg føler meg tryggere her.
Det kommer til å gå bra, Ronnie.
Er du sikker på det?
Nei, jeg er faktisk livredd.
Men hold deg sterk for min skyld, er du snill.
Jeg er snart tilbake.
Det er umulig.
Helvete, da! Svar nå, Ronnie! Pokker!
INGEN DEKNING
- God dag, mr. Lawrence. - Frøken Calder?
Så hyggelig å endelig få møtes.
Jeg vet ikke hva jeg skal si. Vi har aldri snakket sammen før.
Kom igjen!
Det er Bittner! Han jobbet for Steiner! Datteren døde under Hendelsen.
Bittner var Steiners partner.
Eva! Vi må vekk herfra nå!
Gå til bunkeren, som vi har øvd på.
Eva!
Far!
Nei!
Far!
Ronnie.
- Mr. Lane, for en overraskelse. - Det gjelder skoleprosjektet...
Det er ille der ute. Uværet har tiltatt.
Jeg har med mat.
Hva gjør vi nå, da?
Vi sitter her,
spiser og venter.
Forresten, kan du noen gode spøkelseshistorier?
- Klarer du deg? - Ja, det gjør jeg.
- Hva skjedde? - Jeg skar meg i fingeren.
Vent litt.
- Hva er denne lagd av? - Bly.
- Hva slags bly? - Blypolymer. La meg få se.
Vi kjenner altså til Mary Greer. En mystisk mann bortfører henne.
- Kveler henne... - Og dreper henne.
Jeg har aldri sett det arret før. Hvor har du det fra?
Dette?
- Det var en ulykke. - Hva slags ulykke?
Er noe i veien?
I en verden der de døde vandrer blant de levende,
er ingenting som det kan virke.
- Jeg må på do. - Det passer ikke så bra nå.
Jeg gjør det enhver far ville gjort.
Jeg får bare Eva tilbake om jeg dreper deg.
- Er det din datter? - Min engel. Verken klem eller hei.
Spektral overføring. Det funket ikke med de andre.
Men med din bursdag kan det funke.
Du er hennes eneste sjanse, Ron.
Jeg stolte på deg.
Jeg kan ikke la Brian stoppe meg igjen.
Eller Pescatelli.
Eller Kirk.
Hver dag ser jeg henne forsvinne. Det er det syke med dette.
Ikke at vi mister de vi elsker,
men at vi mister dem om og om igjen.
Tusener av ganger. Jeg er så lei for det, Ronnie.
Eva fortjener en sjanse til.
Det gjør jeg også!
En forelder skal ikke begrave sitt barn.
Din far ville forstått det.
Han ville forstått det.
-Vær så snill... Nei!
Takk.
Du klarer det!
Hvorfor følger du etter meg?
Ronnie.
Far?
Du må slippe taket.
Men jeg er redd.
Om du trenger meg, vil jeg alltid være her.
Det er på tide å slippe taket på meg.
Slipp taket.
Jeg har deg! Opp med deg!
Du klarer dette, Ronnie.
- Hjelpen er på vei. - Jeg trodde du var død.
Jeg ble bare litt avsporet.
Vil du høre noe utrolig?
Noe utrolig skjedde. Noen fant meg.
En død.
Far?
Far!
Jeg fant ham, Ron.
Jeg fant ham. Han var der hele tiden.
Visse ting er forutbestemte. Ikke alt, men en del.
Ja. Bare aldri slipp taket.
Det gjør jeg ikke. Jeg slipper deg ikke.
Jeg slipper deg aldri.
Brian kom aldri tilbake.
Det gjorde ikke du heller.
Du trengte det vel ikke mer.
Jeg elsker deg, far.
Det vil jeg alltid gjøre.
Farvel.
- Så? - Så hva da?
Alt det Steiner sa.
Vi er nok de eneste som vet sannheten.
Hva gjør vi nå?
Steiner er død. Bittner også.
Ingen vil tro oss nå. Jeg vet egentlig ikke hva vi kan gjøre.
Men jeg vet at vi må gjøre noe.
Trenger du en partner?
Inn i bilen med deg.
Tekst: Nicolai Herzog